![](/themes/vital_theme/images/ferdevonal_zold.gif)
Az alvajárás minden tizedik gyereket és minden ötvenedik felnőttet érinti. A gyerekkori esetek túlnyomó részében jóindulatú problémáról van szó, melyet kinőnek majd felnőtt korukra. Súlyosabb esetben azonban veszélyessé is válhat az alvajárás, különösen, ha felnőttként is fennáll még.
![alvajárás alvajárás](https://arcussearch.hu/files/images/i_alvajaras-gen.jpg)
Az alvajárók egészen összetett cselekvéssort is végrehajthatnak anélkül, hogy felébrednének, például előszedik a slusszkulcsot, kinyitják az autót, és elindulnak vele.
A szakértők tudják, hogy bizonyos családokban halmozódik az alvajárás, és egyes emberek hajlamosabbak rá. Bizonyos tényezők, például a túlfáradás és a stressz kiváltó tényezője lehet egy-egy epizódnak. Az esetek többsége tipikusan röviddel az elalvás után kezdődik, az első mély, álom nélküli „lassú hullámú” (NREM) alvási szakaszban. Az érintett emberek reggel általában nem emlékeznek a történtekre.
A washingtoni orvosi egyetem munkatársai Christina Gurnett vezetésével egy olyan családot vizsgáltak, amelyben gyakori volt az alvajárás. A család legfiatalabb tagja, a 12 éves Hanna például rendszeresen elhagyta alvajárás közben a házat és kóborolt az éjszakában. A négy nemzedék összesen 22 családtagja közül kilencen voltak alvajárók. A kutatók nyálmintákat vettek a családtagoktól, ebből elemezték DNS-üket. Az egész genomra kiterjedt keresés felfedte, hogy a probléma a 20-as kromoszómán található genetikai hibával lehet összefüggésben: mindenki, akinél megtalálták az adott változatot, alvajáró volt.
Az eredményeket a Neurology című szakfolyóiratban publikáló kutatók feltételezik, hogy több gén is szerepet játszhat az alvajárás kialakulásában, és ők az első ilyet találták meg.